De kommunala avloppsnäten med tillhörande reningsanläggningar svarar för en betydande andel av växtnäringstillförseln till
många sjöar och vattendrag. Hushållsspillvatten dominerar tillförseln till reningsverken men många andra källor
kan finnas.Utsläppen från reningsverken har förändrats starkt i tiden. Utsläppen
av fosfor och organiskt material kulminerade på 1960-talet (figur).
Därefter kan först effekten av nybyggda biologiska reningsverk
avläsas fram till början av 1970-talet, varefter nästa utbyggnadsfas
av reningsverk med kemisk fällning gav ytterligare en utsläppsreduktion.
Idag kan ca 98% av den fosfor som förs till ett reningsverk överföras till kemiskt fällt slam. De reducerade kväveutsläpp
som antyds under de senaste åren beror på införandet av kvävereduktionssteg
som påbörjats längs kusterna. Denna utbyggnad kommer att fortsättas
vid kustförlagda reningsverk söder om Ålands hav samt vid reningsverk
i inlandet med stora utsläpp till de berörda havsområdena där
kväve i första hand anses vara produktionsreglerande.
Effekterna av reningsverksutbyggnaden har varit tydliga lokalt
bl. a. i Mälaren men har inte fått samma genomslag i grunda som i djupa sjöar. Enskilda avlopp förekommer huvudsakligen i glesbygd och har inte samma reningsstandard
som tätortsavlopp. Glesbygdsutsläppen har därför numera en relativt
stor betydelse framför allt om man jämför med reningsverksutsläpp
enbart till inlandsvatten.
Welcome to GoLive CyberStudio 3
Welcome to GoLive CyberStudio 3Gunnar Persson
Institutionen för miljöanalys, SLU, Box 7050, 750 07 UPPSALA
Tel: 018-67 10 00 (vx), 018-67 31 10 (sekreterare)
Fax: 018-67 31 56, e-post: ma@slu.se
Uppdaterad 98-06-10Welcome to GoLive CyberStudio 3
Kommentarer eller frågor till: webmaster@ma.slu.se